Pošto sam bio treći sin u imućnoj obitelji
i nisam naučio nikakav zanat
u mojoj glavi su rano počele
da se javljaju misli o napuštanju Engleske da bih vidio svijet.
I to protiv volje,
a i naređenja mog oca,
Pobjegao sam
i otišao na more.
Kako je istinito bilo očevo predviđanje katastrofe
jer ubrzo
na geografskoj širini od 12 stupnjeva, 18 minuta
na putu ka Africi da bi kupili crnce robove
za moje prijatelje plantažere u Brazilu
snažan tornado se obrušio na nas
i nosio nas ka zapadu.
Daleko od trgovine ljudima.
Jedino što sam imao,
moje jedino oruđe je bila truba.
Probudio sam se osvježen
i jako gladan.
Žedan, bez namirnica,
i s malo nade u opstanak,
Krenuo sam da proučavam svoju sudbinu.
Nijedno kopno se nije vidjelo.
Bio sam na otoku,
ogoljenom od strane more.
Olupina našeg broda
nasukala se u toku noći.
Eeeej!
Osim!
Možda će uskoro potonuti.
Moram napraviti splav
i pokušati da spasim dragocjene namirnice.
Izvukao sam iz olupine mnogo kovčega
sa svakojakom odjećom,
lojem,
barutom,
stolarskim alatom
i brojnim korisnim stvarima,
da ne zaboravim i mog druga, Sema.
Zlato.
Ali, od kakve koristi sada.
Ipak, kad sam razmislio.
Drvo,
čelik,
kremen,
vatra.
Vatra!
Vrijedila mi je više,
nego svo zlato svete.
Koliko često sam gledao svoje sluge kako ovo rade,
Ipak ja, njihov gospodar
nisam ni mogao da zapalim svoju vatru
Reks!
A, Reks.
Ti si živ,
i ti si živ.
Reks.
Što je to bilo, Reks?
Što je to bilo?
Njega više nema.
Zlokobni zvuk je bio samrtni hropac našeg jadnog broda
Žalio sam za svim gvožđem,
konopcima i olovom koje je potonulo s njom.
Štakori!
Jedina stvar na brodu koju nisam želio na obali.
Nijedan brod neće proći ovuda a da ja ne znam za to.
Pripremio sam suhe grane
da zapalim veliku vatru.
Dani su mi prolazili užurbano,
pretrpani svakojakim hitnim poslovima.
Najhitniji od svih
je bio da se zaštitim
od divljih zvijeri i domorodaca.
U međuvremenu su počinjale kiše
i pošto mi je trebalo skladište
za sve zalihe
našao sam mjesto gdje je zemlja bila najmekša
i počeo da kopam pećinu.
Dosad nisam u ruke uzeo ni sjekiru
ili, kad sam već kod toga,
nikakav drugi alat.
Bio sam sasvim loš radnik
i to me je koštalo puno vremena.
Postao sam jako dobar lovac
i to s dobrim razlogom,
jer je moj neprekidni rad
veoma razvio moj apetit.
Zeleni kokosi i njihovo mlijeko
su mi bili sasvim dobra hrana,
hladna i osvježavajuća.
Jedanaesti mjesec.
Dani su mi prolazili u lovljenju živine,
pripremanju hrane,
odlascima na osmatračnicul
da bih pogledom tražio brodove.
Jednog dana, nalik svim ostalim danim.
Dosadnim, i
Loše mi je,
jeza.
Groznica.
Postaje sve gora.
A...
pomozi...
pomozi mi.
U svom drugom snu
imao sam strašan san.
Ti si ovdje, oče?
Da ovdje,
ovdje, ovdje, ovdje, ovdje, ovdje, ovdje.
Ne tamo, već ovdje.
Gdje bih bio?
Zar nisi ti ovdje?
Kako si došao?
Moj sinko, nije trebalo da napuštaš rodnu zemlju
U našoj kući, s tvojom dragom majkom, i sa mnom,
imao si sve najbolje na svijetu
Da, da, sjećam se svega što si mi rekao
U pravu si
Daj mi vode.
Kod kuće si bogat.
Pošteđen teškog rada
i nevolja koje siromašniji ljudi imaju.
Mada se stidiš
ponosa, zavisti, luksuza i ambicije
svog višeg položaja.
Vode, oče,
daj mi vode.
Mi pripadamo srednjem staležu, sinko,
srednjem staležu
Čak bi ti i kraljevi zavidjeli.
Priznaj to sada.
Zar mi nećeš pomoći?
Žedan sam.
Zašto si uletio
u ovu glupavu avanturu?
Zar nisi znao da smo se tvoja majka i ja molili
da nas Bog ne razdvoji od tebe?
Ali
uvijek si išao po svome.
Vode, donesi mi vode.
Tvoja majka i ja ćemo ti oprostiti.
Zapamti, ali Bog neće.
Neće ti oprostiti.
Umrijet ćeš kao pas
Umrijet ću.
Probudio sam se slab, ali bistre glave.
Da li sam prespavao cijeli dan ili čak više,
nikada nisam bio siguran.
Moja prva misao je bila voda.
Zar Brazilci nisu imali neki lijek
da spriječe povratak groznice?
Naravno!
Duhan, pomiješan s rumom.
U tvom kovčegu,
našao sam lijek
i za tijelo i za dušu.
Dođi meni kad ti je teško,
i ja ću ti pomoći.
I mene ćeš slaviti.
Da, tako je.
Samo me on može spasiti s ovog mjesta.
Sad poštujem nedjelju
i stoga, ovaj dan označavam drugačije od ostalih.
Ovo je posljednje Reks.
Uskoro će nam biti uskraćeno ono osnovno u životu.
Sjetio sam se trave,
promatrao sam je kako klija i raste.
Žitarica, koju mi u Engleskoj zovemo žito,
a u Novoj zemlji, pšenica.
Mora da je nekoliko zrna dospjelo do obale
sa mnom s broda.
Uz Božju pomoć,
mogao bih da pokušam da uzgajam žito.
U međuvremenu sam počeo
da bolje otkrivam svoj posjed.
Našao sam veliku količinu kakaoa,
narančinog i limunovog drveća,
šećerne trske,
duhana,
i banana.
Otkrio sam kornjaču,
koja daje dosta hranljivog mesa.
Veliku količinu korisnih školjki.
Čak i kornjačina jaja.
Također i onu drugu morsku zvijer,
oktopoda,
Za kog kažu da nekim ljudima fali hrabrosti da bi ga jeli.
Papagaje,
koji su mi bili poznati.
I druge ptice,
nepoznate.
Životinje koje nisam prepoznavao,
i one koje jesam,
koze.
Jednog dana je bilo neobično vedro.
Kopno!
Zar ne bih mogao da izdjeljam kanu da doplovim do tamo?
Istesao sam jedan malecni kanu,
i morska struja me je nosila.
Zahvaljujući samo iznenadnom vjetru,
sam imao sreće da se vratim na obalu.
U ostalim poduhvatima sam bio uspješniji.
Lijepi Poli
Hajde Poli, hajde Poli.
Na moj prst Poli.
Zovi Reksa
Evo Reks.
Dođi, Reks.
Dođi.
Reci mi samo ovo.
Gdje si im našla oca?
Znaš li ti?
To je jedna od misterija na otoku koje nikada nisam riješio.
Zbog sjetve u sušnom periodu,
prva polovina usjeva je bila totalni gubitak.
Druga polovina je sad u zemlji,
nadam se najboljem.
Baš kao što se i činilo najbolje će se dogoditi
i možda sam nadmudrio sunce i kišu,
ali mi je zaprijetio novi neprijatelj.
Ptice!
Obrušile su se na moje usjeve kao skakavci.
Nemilosrdna proždrljiva vojska.
Borio sam se za žitarice kao da je moj život u pitanju.
Koristio svo raspoloživo oruđe da ih preplašim i ubijem.
Jesi li gladan Reks?
Možeš da mahneš repom,
ali ne možeš da razgovaraš sa mnom.
5 godina.
Pet godina otkako sam došao ovamo.
Vrijeme je za proslavu.
Stalo ti je ili ne?
Nije?
E pa meni jeste.
Stalo mi je.
Ovo je dan,
dan,
koji je dan.
Nemam više ništa da kažem.
Moji prijatelji!
Moji stari prijatelji
nije mi ni do koga stalo,
i nikome nije stalo do mene.
Svih vas se sjećam!
Živjelo prijateljstvo.
1, 2, 3 Urrraaa!
Ovo divno burence je presušilo.
Neka nas drži zajedno
Svi smo ovdje zajedno.
Sve do uskrsnuća.
Tom,
Za tebe,
I tebe Kempbel.
Konačno!
Bogata žetva.
Sad se zaista može reći,
da sam radio za svoj kruh.
Pogačice, pogačice, pogačice, pekari
ispecite ih što brže možete.
Strpljivo, Reks
Pjevaj za večeru, Poll.
Prosto,
izgorjelo,
i najukusnije jelo u mom životu.
Sagradio sam sjenicu,
pa sam sada zamišljao,
da sam gospodar čitavog posjeda.
Imao sam svoju kuću na selu,
a i onu na obali mora.
Usavršio sam se u toku ovih radova.
I bio primoran da naučim nove stvari.
Ukratko,
naučio sam da savladam sve na otoku osim sebe samoga.
Ponekad, u sred svog posla,
nemir moje duše i moja samoća
bi se obrušile na mene poput oluje.
Pobjeći.
Bez obzira na opasnosti,
Moram da uradim nešto
da pobjegnem iz ove grobnice,
ovog zatvora.
Moje srce je polako umiralo.
Sam.
Zauvijek sam.
Bio sam zatvorenik,
zaključan vječnim rešetkama i rezama samog oceana.
Dani su postali nedjelje,
nedjelje, mjeseci,
mjeseci, godine.
Gotovo da sam odustao od traganja za drugim brodovima,
u to vrijeme je sva moja odjeća propala,
sve moje mačke su podivljale.
Moj vjerni pas oslabljen godinama
nije više mogao da lovi sa mnom
a to je jako volio.
Reks.
Što je bilo?
Reks.
Hajde momče.
Jedi, Reks, jedi.
Jadan Reks
Jadan malo
Da li bi volio...
ukusnu golubicu?
Golubije jaje?
Samo me sačekaj da se vratim.
Evo Reks, evo Reks
Sad sasvim sam,
željan nečijeg tuđeg glasa,
bilo kakvog.
Pojurio bih u dolinu svojih odjeka.
Bog je moj pastir
neću željeti,
On me tjera da legnem na zelene pašnjake,
on me vodi
pored mirnih voda,
on obnavlja moju dušu,
moju dušu!
Užasne pomisli su mi zaposjele um.
Borio sam se da sačuvam svoju pamet.
Lezi na zelene pašnjake
On me vodi pored mirnih voda,
on obnavlja moju dušu.
Zeleni pašnjaci.
Pismo mi je postalo besmisleno.
Svijet je izgledao kao lopta koja se okreće.
Njeni oceani i kontinenti,
zelena skrama,
a ja.
Totalno bez cilja.
Bez značenja.
Upomoć!
Upomoć, upomoć!
Da li je itko u Engleskoj sreo tako čudno biće
poput mene u 18-oj godini moje samoće
ili bi ih jako uplašilo
ili bi ih do suza nasmijalo.
A, moji mali prijatelji.
Da
Ne znam kako da vas zovem
ali vi ste moji mali prijatelji, zar ne?
aha?
A?
Samo vi čekajte i nahranit ću vas.
I ti si gladan, zar ne?
Da
Evo nešto i za tebe?
A.
Tako.
Hajde, idi po njega.
Uhvati ga!
Pa, zdravo.
Zdravo.
Osuđen, na sve te godine samoće,
sad drhtim uslijed saznanja
da ću vidjeti još jedno ljudsko biće.
Kako su ludi ljudi koje obuzme strah.
Čak sam i rastjerao svoju stoku
da ne bih otkrio svoje prisustvo.
Zdravo Robine, zdravo.
Psst, pssst, tiše.
Ljudožderi.
Baš s tog mjesta
na koje sam pomišljao da otputujem.
Zaledio sam se užasnut
čitavu noć sam promatrao ljudoždere
kako se zabavljaju.
Otišli su s jutarnjom plimom.
Ali koliko brzo će se vratiti?
Koliko su često dolazili i odlazili?
A ja nisam znao,
bio sam na svojoj strani otoka.
Bio sam jako loše volje,
čak sam i razmišljao da ih namamim u svoj zamak
i da iz zasjede,
ubijem 20 ili 30, tih golih bijednika.
Nisam imao mira mjesecima.
100 puta,
Upravo sam se spremao da ih napadnem u snu.
Smislio sam nešto što sam nazvao svojom bombom.
Sad sam imao svoju bombu.
Imao sam viziju.
Zamišljao sam kako lako mogu postaviti zamku,
i uništiti ova čudovišta.
Nakon strasti, mržnje.
Shvatio sam da nemam pravo
da sudim i presuđujem ovim ljudima
koji mi ništa nažao nisu učinili.
Prepustit ću ih Božjem sudu.
Neću se u to miješati
osim ako oni mene prvi napadnu.
Kretao sam se po svom otok
najopreznije moguće,
nikada ne znajući kad se može dogoditi napad.
Imali su 2 zarobljenika.
Dok su postavljali jednog za ubijanje,
vidio sam kako drugi pokušava da se oslobodi.
Ovamo, ovamo.
Ne, ne, ne, ne.
Ovamo, ovamo. ovamo.
Gore, sad gore.
Gore, gore, neću ti ništa.
Ovamo, gore, gore.
Njega, njega, ti.
Pod zemlju, pod zemlju.
Skloniti, hajde.
Njega, njega.
Njega.
Njega, ispod.
Aha
Gore, gore, gore.
Kako se zoveš?
Ime?
Utorak, srijeda, četvrtak.
Ovamo.
Ovamo!
Ti, Petko.
Ti Petko, Petko
Petko.
Ne!
Petko.
Pet tko.
Gospodar
Gos-po-dar
Petko, Gospodar, prijatelji.
Prijatelji.
Prijatelji!
Jedi.
Jedi!
Ne, ne jedi ljude, loše.
Petko, ovo je dobro, jedi.
Ne smijem da spavam.
Ako ljudožderi ne dođu po mene prije jutra,
mogao bi on.
Ljudožderi su otišli,
na svu sreću.
Nisu ni pokušali da traže
svoje nestale prijatelje.
Ne bih mu dao nikakvo oružje.
Upotrijebio sam svoju pušku
da se pobrinem da me se boji i da me poštuje.
Stavio sam teška vrata na svoju pećinu
da ne bi mogao neopaženo da uđe noću.
Kako me je ohrabrilo
to što jede meso životinja,
znajući da je jedini izvor
za to drugo meso koje je toliko volio
bilo moje.
Gospodaru!
Jednog dana, ako budeš dobar,
naučit ću te da pušiš.
Kako je bilo prijatno,
ponovno imati slugu.
Petko, što je ovo?
Mlijeko
A ovo?
Kruh
Ne Petko, koristi viljušku.
Petko, što je ovo?
Tanjur
Ovo?
Meso
Dobar Petko, veoma dobar!
Što vidiš?
Unutar, crne linije.
Ovo je tvoja zemlja.
Tvoj narod
Unutra?
Ne, tamo!
Ali, s ovim, izgleda blizu
Eno tvog naroda,
tvog naroda.
O sreće, eno mog naroda, mojih ljudi.
Zašto uvijek dolazite ovdje, na ovo otok?
Bog kaže, jedino dobro mjesto, nakon ubiti ovdje.
Da li bi volio da se vratiš svom narodu?
Da, o da
Voljeti vratiti se Petko
Petko sretan vidjeti moje ljude.
Razumijem.
Kada bi mnogo njegovih zemljaka
došlo da posjeti otok.
Zar se on ne bi, zaboravljajući da mi duguje život.
Ili vratio s njima
ili još gore,
odveo ih da opljačkaju svo moje imanje.
Čak i da se pridruži gozbi s njima.
Petko!
Zašto si ovdje Petko,
što hoćeš?
Dim.
Dobro za Gospodar,
Dobro za Petko.
Idi.
Ako želiš nešto, prvo me pitaj za to.
Da li se zaista sjeća mog obećanja da može da puši?
Ne,
Ne bih mu mogao vjerovati još jednu noć.
Sad idi na spavanje.
Posao ne gotov.
Čuješ li me, na spavanje!
Tako davno,
sam namjeravao da ih učinim robovima.
Sjedi!
Daj mi noge.
Noge?
Zašto vežeš Petko?
Ja sam tvoj Gospodar,
Radit ću što god hoću.
Primorao si me na ovo
Sad konačno, mogu da spavam.
Skini brzo.
Petko boli noga.
Odlučio si
Zar mi nisi rekao prije neki dan da želiš da odeš,
da se vratiš svom narodu?
Da želiš da ideš kod svojih.
Da!
S ti, samo s ti.
Pa, ubili bi me.
Ja reći ti spasiti život.
Ti prijatelj
Ipak bi me ubili.
Ne, ne ubiti.
Moj narod slušati Petko
Petko voljeti Gospodar uvijek.
Petko, sjedi dolje.
Ako te ne mogu zadržati svojom voljom,
možda bi bilo bolje da im se vratiš.
Uzeti, ubiti Petko!
Zašto da te ubijem?
Uzeti.
Ubiti Petko
Ne otjerati Petko.
Petko.
Oprosti mi, Petko, oprosti mi.
Želim da mi budeš prijatelj.
Nikada te neću napustiti.
Ako hoćeš da ideš, idi.
Petko, tamo!
Divlje prase!
Koliko sam pogriješio.
Petko je bio lojalan prijatelj
kako bi svaki čovjek poželio.
Uz pomoć njegovih brojnih vještina
obogatio je moj život na otoku.
Otkrili smo da dvojica koji rade zajedno
mogu da urade mnogo više nego odvojeno.
Petko, dopadati?
Znaš li što je to?
Prelijepo
Prelijep poklon od Bogad
Bolje reći od Vraga
A?
Ne, ne bi razumio, Petko.
Gospodar dati Petku 1, 2, 3?
Uzmi sve,
zabavi se.
Ako ti dosade,
baci ih u more.
Gospodar
Gledati Petko
Prelijepo za rat
Skidaj to.
To su bile najsretnije godine
godine provedene na otoku.
Sjedi Petko.
Razumiješ li me, Petko.
Vrag je Božji neprijatelj u srcima ljudi.
On koristi svu svoju zlobu i vještinu
da uništi Kristovo kraljevstvo.
Ali Gospodar kaže Bog jak i veliki
Bog ne jači od vraga?
Da, da, Petko,
Bog je jači od vraga.
Iznad njega je,
zato se molimo Bogu.
Ali ako Bog jači,
zašto ne ubiti vraga,
on ne biti biše zao.
Što je, Petko?
Ako Bog najjači,
zašto ne ubiti vrag.
Pa, vidiš Petko
bez vraga,
ne bi bilo izazova ni grijeha.
Vrag mora da postoji
da bi imali šansu da biramo grijeh ili da mu se odupremo.
Bog pustiti vrag da nas mami?
Da
Onda, zašto Bog ljut za grijeh?
Ti razumiješ, zar ne Poll?
Petko ne može to da shvati.
Ti razumiješ, zar ne?
28 godina na otoku.
Želja da pobjegnem
još uvijek gori u meni.
Sad računam i na Petkovu vještinu i znanje,
Zamislio sam da napravimo vozilo
Dovoljno veliko da nas nosi do Španjolske
za koju mi Petko kaže da je na sjeveru.
Potrošili smo nedjelje odabirući pravo drvo,
ovo mi je posljednja šansa
da vidim svoju rodnu Englesku prije smrti.
Odakle on ovdje?
Tamo.
Bolje se skloni,
mora biti i drugih.
Gospodar
pssst, pogledaj!
Hajde!
Sad, proba, posljednji put.
Eno su,
evo nas iza drveta.
Sad, vidi.
Bum
Ne, ne, ne, tamo, tamo.
Tamo!
Bijeli čovjek voli Gospodar.
Prijatelji?
Pssst!
Hajde!
Mrdaj
Veži ih za ono drvo.
Vratit ćemo se po vas,
kad uzmemo vodu za brod.
I bijeli jedu zatvorenike?
Ne jedemo ih, Petko.
Ali ih ubijamo!
Mrdaj!
Uže, Gospodar, uže!
Usprkos mom izgledu,
nisam nešto što živi po drveću,
Čovjek sam.
Kapetan Oberzo.
Sad možemo da razgovaramo.
Ali s kim razgovaram?
Tko si ti?
Odakle dolaziš?
Što ti se dogodilo?
Ispričaj mi.
Pobuna, sir
Sprovela je moja posada,
pomogli su im oni na obali.
Ovaj čovjek ovdje, i većina na brodu su mi lojalni
Ali pobunjenici kontroliraju oružje, sir.
A brod?
U odličnom je stanju,
samo čeka sljedeću plimu.
Usidrili su se ovdje da bi uzeli vodu i da bi nas ostavili
kada su iznenadili i pobili divljake.
Fernandez!
Ako se vrate na brod, mi smo gotovi!
Ako spriječimo njihov povratak,
mislite da je moguće, naoružani, naravno,
da ponovno preuzmete komandu?
Ništa me ne bi spriječilo.
Onda pod 2 uvjeta.
Dogovoreno!
Prvo, dok ste na ovom otoku
slušat ćete moja naređenja
Prihvaćeno, drugo.
Ako povratimo vaš brod,
odvest ćete mene i mog čovjeka,
u Englesku i nećete naplatiti put.
Ili u Kinu ili Indiju,
triput oko svijeta!
Fernandez!
Prijatelju?
Da, vođa pobune
Fernandez!
Pobjeći će!
Osim ako nisam zaboravio civilizirana pravila, Kapetane,
Oni se još neće vratiti.
Hej!
Što je to?
Ubijte ga!
Presjeći ću mu grlo!
Čekajte!
Zlato!
Gdje si ovo našao?
Tamo?
Idemo po njega, uzmite oružje!
Kuda?
Hajde!
Ti, pogledaj!
Nema nikoga.
Idemo!
Ovamo!
Baci oružje!
U ime guvernera otoka,
spustite oružje!
Spustite oružje, ili ću vam otpuhati glave!
Ne, zar sam bio tako mlad?
Gospodar
Čamac stigao,
Kapetan čeka.
Hvala, Petko.
Nisam ga još očekivao.
Ovo je dokaz,
da ljudi ne bi mogli da kažu da je Kruso poludio.
Ovo su pokloni za naše prijatelje.
Naredili ste Kapetanu
da nas oštro kazni za naše grijehe,
zar ne, Guverneru?
Ništa slično,
zamolio sam kapetana da vam dozvoli da ostanete ovdje,
bolje je nego da se vratite vješalima.
Vi ste započeli,
ali ćete živjeti i pokajati se zbog toga.
Pa imam neka uputstva za vas,
vrijeme žetve,
staranje o stoci,
mjesta za skrivanje oružja i baruta.
Podaci, također, o divljacima
koji povremeno,
posjećuju ovo mjesto.
Da li ćete ili nećete naučiti isto što i ja
i preživjeti ne mogu da znam.
Ali imate nešto što
ja godinama nisam imao,
nešto za čim sam plakao,
Nešto za čim je moja duša žudjela!
Imat ćete jedni druge, osobnu vrstu,
Imat ćete prijatelje,
Ljude
Možete presjeći ono što vas vezuje,
koštat će vas sat vremena teškog rada,
a do tada mi odosmo.
Iz onoga što si vidio danas, Petko,
zar se nisi malo uplašio
zbog odlaska sa mnom u civilizaciju?
Ako Gospodar nije,
Petko nije.
I tako sam napustio otok
nakon što sam na njemu proveo
28 godina, 2 mjeseca i 19 dana.
prilagodio: .:: STrider™ ::.